Det här är en lista över de åtgärder StB vidtagit mot dig.
Det de beskriver här har aldrig hänt.
TIDIGARE
Viktor är vår bästa chans till inflytande i Tjeckoslovakien.
Jo, men vi har ju honom inte.
När han dyker upp sätter vi press på fanskapet.
Vi har nått vägs ände.
Men det kvittar väl vem som styr och ställer -
- så länge allt fungerar som det ska?
Och den där galna kvinnan?
Maries före detta pojkvän blir nu chef för hela StB.
Och du har inte ens tänkt tanken att söka upp honom?
Jag behöver tillträde till den ryska militärbasen i Ralsko.
Vad hoppades ni hitta här?
Det här är Smith, vid brittiska ambassaden.
Jag har information om Viktor Skala.
Den döde du såg måste ha varit mannen som skulle ha mött mig vid grinden.
En ryss som jobbar för britterna. Eller jobbade, rättare sagt.
- Han skulle hjälpa mig in. - Vad skulle du göra där?
Det kan jag inte säga.
Snälla förstå, egentligen borde jag inte ha sagt nåt alls.
Ryssarna måste ha fått reda på det och dödat killen, kört på oss...
Det var inte ryssarna, eller StB, för den delen.
- Det var två fyllon från Tuzex. - Hur vet du det?
Jag pratade med mannen som körde på oss.
Det var en olycka.
Ryssarna hade inget med det att göra.
Och de hade inget att göra med din kidnappning heller, va?
Jag trodde att du var död.
Och att de skulle döda mig också...
...eller göra nåt mot min syster.
Jag var hela tiden förföljd, tvingades gömma mig...
Till sist sattes jag på dårhus.
Så nu vill jag veta sanningen.
Var har du varit, vad har du gjort...
...och vem gjorde det här mot dig?
Gerald.
Jag fick panik efter olyckan.
Fram till nu har jag varit säker på att det var KGB som jagade mig.
Jag var tvungen att försvinna innan de hann döda mig.
Och när jag såg ambulansen, och visste att du hade klarat dig...
Gerald lurade i mig att han skulle föra mig i säkerhet -
- men väl där låste de in mig i en källare och slog skiten ur mig.
Men varför?
Han tror att jag är StB-agent.
Varför sa du inte det direkt?
Varför alla rysshistorier?
Att det var ryssar är den officiella versionen.
Det är vad jag kommer att säga på presskonferensen.
Tänk om folk fick veta att västvärlden, vår förebild -
- kan bete sig som bolsjevikerna.
Folk behöver en förenklad bild: goda och onda.
Jag är inte "folk", jag är din fru.
- Just därför berättar jag nu. - Varför sa du det inte direkt?
Det var en order. Det skulle hållas hemligt.
Och det faktum att du hade planer på att gifta dig när vi träffades...
...skulle det också hållas hemligt?
Nej, så var det inte.
Jag vågade bara inte berätta det.
Förlåt.
Vi måste börja om. Från början.
Jag vill aldrig mer gå igenom nåt sånt.
Är du säker på att ingen annan såg dig i Ralsko?
Bara efter revolutionen, när jag återvände dit.
Då ledsagades jag av nån ryss från ambassaden.
Volkogonov hette han, tror jag.
Nej, det behövs inte.
- Har du pratat med Vlach? - Han svarar inte.
Vissa av er säger kanske att jag borde förväntat mig det här -
- med tanke på att de besköt mig vid gränsen.
Men ärligt talat, efter så många år -
- hade jag aldrig trott att KGB skulle kidnappa mig mitt i Prag.
De låste in mig i bakluckan på en bil och förde mig till DDR -
- där de stängde in mig i en källare -
- och använde förhörsmetoder som hör 1950-talet till.
Men jag tänker inte utmåla mig som hjälte eller martyr...
Hjälten här är min fru.
Jag kommer aldrig att glömma vad hon tvingats gå igenom -
- såväl villigt som motvilligt, på grund av mig.
Hej.
Vlach.
Har du sett det? I tv?
Hör du mig? Han är tillbaka.
Det går bättre än jag hade förutsett.
Inrikesministern har fått sparken -
- och ryktet i Prag säger att du vore rätt person att ta över.
Det finns ingen med rätt erfarenhet utan kopplingar till StB.
De är alla politiskt otänkbara.
När ingen finns med aktiv erfarenhet av underrättelsetjänsten -
- tar man nån med passiv erfarenhet. Nån som har lidit, som du.
Novak är biträdande minister. Varför inte bara befordra honom?
Han är en kandidat, ja. Men du är tungviktaren här.
Novak fick sig några lavetter av StB, men du å andra sidan...
KGB, Viktor. Det är stort.
Journalisterna vill veta vad de var ute efter.
Säg att du inte kan svara förrän du har pratat med premiärministern.
- Han har inte begärt ett möte. - Det kommer han att göra.
- Vad skulle jag säga till honom? - Jag har ett par idéer.
- Vi har ett eller två alternativ. - Alternativ?
Alternativ...
Det här landets invånare drömde om att bli kvitt lögnerna.
De drömmer om samma saker som alla andra: mer pengar i fickan.
- Allt annat är skitsnack. - Så vi fortsätter att ljuga.
Vi fortsätter att jobba för att ditt folk får mer pengar.
Har du bett om att återfå ditt medborgarskap?
Ja.
Var det inte det här du ville?
Jag vill inte ljuga för min fru.
Eller så vill du inte att hon får reda på att du ljuger.
Vad vet du om sånt...
Inga äktenskap överlever utan några väl valda lögner.
Alla ljuger, Viktor. Men i vårt fall är det vårt jobb.
- Det märks att du inte är gift. - Inte längre, tack och lov.
- Jag vill inte skilja mig. - Ljug, då.
Marie?
Behöver ni eld?
Tack.
- Hej. - Hej,
Tack.
- Jobbar ni här? - Nej, på tvåan.
Jag jobbade för överste Vlach, men han har sagt upp sig.
Så nu springer jag till skönhetssalongen på arbetstid.
Knappast bra för arbetsmoralen, men ni är väldigt snygg.
Jag gör mitt bästa. Jag börjar ju bli gammal.
Jag tillhör det gamla gardet här.
Och jag tillhör nya gardet.
- Hursomhelst, jag heter Petr. - Miluska.
Fan...
Tack.
De vände det mot oss, de jävlarna.
Dessa "gentlemän".
Våra skickligaste desinformatörer hade inte lyckats bättre.
"Som kidnappades och hölls fången" -
- "av två rysktalande män" -
- "som sannolikt tillhör KGB."
Såväl ditt utrikesministerium som KGB förnekar det.
Och vem tror på dem?
De kan lika väl hålla käft, eftersom de inte vet ett skit.
Vill du ha?
Men deras påhittade historia passar tyvärr alltför väl in -
- med det som galningen Patera gjorde mot honom förra gången.
Och eftersom det kan bevisas ger det stöd åt deras nonsens.
Ville du inte sätta StB:s tuffaste jävel på fallet?
"Gå hårt åt Skala. Han ska pissa blod", sa du.
Och du fick som du ville.
Jag klandrar dig inte, Václav.
Du är den enda i landet som vet vad vi försökt åstadkomma.
Om jag hade bestämt skulle du fått medalj för länge sen.
Men då skulle jag samtidigt ha behövt förklara för våra kamrater -
- varför du förtjänar den. Och det hade de knappast gillat.
Att vi i alla dessa år har förutsett deras fall -
- och kommunismens haveri.
Jag skiter i era medaljer.
Jag vill bara att ni lämnar mig i fred.
Det är tyvärr inte möjligt.
Din före detta sekreterare...
Hon kommer bra överens med Slovak.
Och nästa minister blir antingen han eller Skala.
- Jag behöver... - Jag skiter i vilket, förstått?!
Du lämnar henne i fred.
- Jag förväntar mig... - Jag har haft förväntningar i 20 år!
Det är för sent nu.
Jag borde ha lagt av för länge sen.
Jag kunde ha ägnat de senaste åren åt Vlasticka.
"Det är i alla fall nåt", som hon sa.
Du är rädd för att vara ensam.
Men du har alltid varit ensam.
Så är det i vårt jobb.
Våra fruar vet inget om oss.
Vi är de enda som verkligen känner varandra.
Så om du inbillar dig att jag ska lämna dig i fred...
...med allt du vet... Det är inte möjligt.
Hotar du mig?
Nej, Václav.
Man hotar inte vänner. Man berättar sanningen.
- Får jag stiga på? - Javisst.
- Du har fullt upp, ser jag. - Jo.
- Hej. Ett paket Petra, tack. - Sexton.
Ni är väl fru Skalova?
Var snäll och hälsa er make att vår familj beundrar honom.
Vilken man.
En månad hos KGB och han säger att den riktiga hjälten är hans fru.
Det gillade jag verkligen. Gemene man skulle aldrig säga så.
Jag började nästan gråta, och jag inte den lättrörda typen.
- Hälsa honom så mycket. - Okej.
- Adjö. - Adjö.
Hoppa in.
Sätt fart.
Det är alltså så här en förrädare ser ut.
Varför gick du över till britterna?
För att vi är tillfälliga förlorare?
Inte tillfälliga, definitiva.
Inga reservplaner kan hjälpa er.
Hade du inte tänkt komma till vårt möte i Ralsko?
Jag blev påkörd av en bil. Vad annat kunde jag tro -
- än att ni försökte eliminera mig?
Och vad sa du till dem om oss? Avslöjade du vad du verkligen är?
Se mig i ögonen.
Jag ser när du ljuger. Det var jag som lärde upp dig.
Varför skulle jag ha sagt det?
För att bli inlåst i isoleringscell, som alla deras avhoppare?
För att bli förhörd till galenskap, och i slutändan ändå inte bli trodd?
Nej. Jag sa inte ett ord.
Så...
...de tror att en oskyldig avhoppare föll dem rakt i händerna?
Till och med StB gick på det och jagade dig som galna hundar.
Och att du sen besköts med lösa skott vid gränsen...
Det är ett gripande livsöde.
Skulle jag gå med på att britterna får allt serverat på silverfat?
Om du dödar mig nu...
Efter presskonferensen vore det tydligt vilka som bär skulden.
Och om du väljer att avslöja mig -
- kommer alla att avfärda det som en smutskastningskampanj.
Även din fru? Vad kommer hon att tro?
Du blev förälskad.
Jag förstår. Tolv år är tolv år.
"Om himlen lycka ej beskär kan blotta vanan bli oss kär."
I vilket fall har din lycka sitt pris.
Britterna vill ha sin minister i dig.
Problemet är att även vi vill det.
Och om jag inte är intresserad? Om jag vänder er alla ryggen?
Varken ni eller britterna kan låta sanningen komma fram.
Tja...
...det kan ju hända att din Marie en dag plötsligt försvinner.
Hon har kanske svagt hjärta och drabbas av infarkt.
Sånt händer.
Fundera på saken.
Du kommer snart att inse att du inte har nåt val.
Med tanke på att du aldrig spelar...
Om vi blir kvar här hittar du snart en orkester.
Jag vet inte om de vore intresserade. Jag är inte 20 längre.
Som violinist spelar det ingen roll.
Nej, men som kvinna.
Men du är Skalova. Det betyder nåt.
Även Kralova betydde nåt.
Det var på grund av det namnet de inte antog mig då.
Vad är det?
Berätta, vad är det?
Inget.
- Stanna här. - Okej.
- Jag behöver dig inte mer i dag. - Var hämtar jag er i morgon?
Jag tar mig in på egen hand. Tack och god natt.
Det är gott.
Jag föredrar viltkött.
Jag hoppas vi får mer av den varan -
- när du har gett oss demokrati och välstånd.
"Du?"
Du var väl knappast utfattig före revolutionen?
Utfattig var nog ingen.
- Om du alltid äter viltkött... - Okej, kanske inte alltid.
Jag brukade få det av en kille jag kände.
Vem då? Är han kvar i bilden?
Jag hörde att han hoppade av strax före revolutionen.
Det kan knappast ha lönat sig. Vad heter han?
Berg. Honza.
Det är inget namn jag känner igen. Det borde jag göra, om han hoppat av.
- Jag har en lista. - En lista?
Vi kan ha användning för dem.
Om de har jobbat för väst är de pålitliga - och erfarna.
Men det förutsätter så klart att de vill återvända.
Då har även jag jobbat för väst. Du kunde ha användning för mig.
Han togs ur tjänst ett tag. De misstänkte väl honom för nåt.
I samma veva ville han åt en dossier, så jag...
Snyggt.
Han kom hit och hämtade den.
Sen såg jag aldrig av den igen.
Och även Honza försvann.
Vad var det för dossier?
Om en före detta anställd, Patera.
Jag ögnade igenom den av nyfikenhet.
Han sattes på att bevaka Skala, som tidningarna skriver om.
Du har inte hans kontaktinformation?
Han är försvunnen. De tog upp hans fall i tv.
Och din vän Berg, utredde även han Skala?
Jag tror det.
Vlach vet. Min förre chef.
Folk i Skalas närhet har en tendens att försvinna.
Känner ni inte varandra?
Inte direkt.
- Jag är bekant med hans fru. - "Bekant?"
Vi hade en relation för länge sen.
Men du oroar dig för henne än.
Jag förstår inte varför Skala vägrar gå med på personskydd.
Om inte annat för hennes skull.
Skickade du inte hem din egen livvakt i kväll?
Det är klart att du gjorde. Det angår väl ingen vem du träffar.
Hej.
- God morgon. - Hej.
- Får jag stiga på? - Så klart.
- Har du ätit frukost? - Nej, tack.
- Stig på. - Är Viktor hemma?
- God morgon. - God morgon.
Nej. Jag har sagt det förr och säger det igen:
Livvakterna tillhör StB. Skulle StB skydda mig mot KGB?
- Jag har fått nog av dem. - Även jag.
Även om jag inte delar er erfarenhet. Det gör få människor.
Men det här handlar inte bara om er, utan även om Marie.
Skulle jag inte kunna skydda min fru?
Upplever ni att ni kan det?
Det var jag som fick ut henne från dårhuset.
- Petr... - Förlåt.
Mannen som utredde er före ert avhopp försvann nyligen, visste ni det?
Det gjorde även hans dossier.
Även en man som försökte hitta er före revolutionen är försvunnen.
- Är det inte lite märkligt? - Vad försöker ni säga?
Vad har det med mig att göra? Hitta dem, då. Det är väl ert jobb?
Ni har släppt StB för tätt inpå.
Därför är ministeriet en enda röra.
Ryssarna beter sig som om det fortfarande tillhörde dem.
Det måste få ett slut.
Det håller jag med om.
Nåväl, jag måste gå.
Förresten, känner ni till en Vlach?
Överste Vlach vid StB?
Nej.
- Adjö, då. - Adjö.
Vilken tjusig kostym.
När premiärministern kallar på en får man se till att klä upp sig.
- Det var kul att se dig. - Detsamma.
- Hej då. - Hej då.
Vi kan tyvärr inte göra nåt åt saken. Ministerposten tillfaller honom.
Som sagt, det finns inget att göra.
Men bli inte nedslagen för det, du är ju riktigt berömd numera.
Du har all tid i världen. Förlåt, jag måste lägga på.
Ja?
- Jag har bestämt mig. - Bra.
Utmärkt.
Det är nånting som inte stämmer.
Det nåt i hans sätt att vara.
Han har varit tillbaka ett tag nu, men jag kan inte sluta tänka på det.
Nyss var du beredd att göra vad som helst för att få hem honom.
Och nu gnäller du? Var glad över att han är tillbaka.
Om jag ändå hade dina problem.
Vissa saker är bättre att inte veta. Sanningen skaver ibland.
- Du får väl komma över det. - Jag vet.
Men jag har börjat fundera på om jag skulle få det bättre utan honom.
- Om jag skulle klara mig själv. - Skulle du det?
Näe... Så det är bara tomt prat.
- Förlåt mig. - Det är ingen fara.
...en ärbar och modig man -
- som visade sin tapperhet långt före revolutionen.
Samma principer ledde honom även som biträdande inrikesminister -
- i strävan att reglera StB.
Beklagligt nog fick han inte chansen att slutföra sitt arbete.
Vissa makter som önskar behålla sitt inflytande över landet -
- gläder sig säkert nu -
- men för oss andra är hans död en oerhört stor förlust.
Ni var bägge kandidater till posten som inrikesminister.
Skulle ni i dag acceptera posten?
Ni får ursäkta, men med tanke på det som har hänt är det knappast...
Växeln.
Hej, mitt namn är Skalova.
Jag behöver komma i kontakt med överste Vlach.
Det är tyvärr inte möjligt, kamrat.
Det här är inrikesministeriet, inget postkontor.
Ni måste ha missförstått mig.
Mitt namn är Marie Skalova. Min make är Viktor Skala.
Ringer det nån klocka, "kamrat"?
Ett ögonblick.
Skalova?
Jag förklarade för henne att vi inte lämnar ut den typen av information.
- Jag förklarar det igen. - Okej.
Hej, det är Skalova.
Hallå?
Rehakova 33.
Ursäkta?
Han svarar inte om ni ringer.
Vlach, Rehakova 33.
Tack. Vem pratar jag med?
Ingen.
Och nu kan ni alla fara åt helvete.
Min fru gick bort nyligen, så...
Ni förstår säkert.
Slå er ned.
- Kan jag bjuda på nåt? - Nej, tack.
Ni är er lik.
Jag kände även er far. Jag hade honom på min lista.
Det var såna tider.
- Jag är inte här på grund av min far. - Det vet jag nog.
Er far dog för tio år sen.
Och de döda är...
...döda.
Ett amerikanskt gift. Det syns inte vid obduktion.
En hjärtattack, av allt att döma.
De kan ta fram vad som helst, men är sen rädda för att använda det.
Det är inte vi.
Det här är inte vad jag ville.
Vad ville du, då? Han hade aldrig släppt fram dig.
Trodde du att jag hade tänkt ta en kaffe med honom?
Det var bara inte nödvändigt. Ni hade inte behövt...
Vad då?
Du skäms alltså för att säga det högt.
Du finner det motbjudande. Du tillhör ju de goda.
"En ärbar och modig man" -
- "som visade sin tapperhet långt före revolutionen."
Det är vad du slängde ur dig i tv. Så säg mig...
...pratade du om Novak eller dig själv?
Överdriv inte. Det är bara en roll, glöm inte det.
Det är väl bra att folk då och då lyfter fram sanningen?
Visst, varför inte?
Om det känns bättre, så visst.
Plumlov.
Viktor bodde där som barn.
Det här är Viktor. Det här är jag.
Känner ni varandra?
Jag kände Viktor Skala, ja.
En intelligent pojke.
Med gott hjärta, men fysiskt klen. Många av dem var svaga efter kriget.
Hans föräldrar dog i kriget.
Till sist fick han hjärnhinne- inflammation och dog även han.
De dog allihop. Varenda en på bilden.
Strax efteråt kom nya, men...
Jag orkade inte längre vara pedagog.
Dessutom ville vi skaffa barn -
- och behövde därför pengar, så jag sökte till StB.
Jag var redan med i partiet, så...
Jag glömde aldrig de där pojkarna.
Och senare...
...när ryssarna behövde autentiska papper åt nån...
...papper med en historia...
...med kopplingar till myndigheter, till födelse- och skolregister...
...ifall nån skulle börja gräva...
...papper som redan existerade... Jag visste var jag skulle leta.
Jag skulle ha förstört dem, men...
LÄKARUTLÅTANDE
Jag bestämde mig för att behålla dem.
DÖDSATTEST
När man saknar föräldrar och släkt, som de där pojkarna...
...så är man fullständigt ensam.
Och som ensam glöms man bort. Det var perfekt. Idiotsäkert.
Och av pojkarna på fotot var Viktor mest lik honom.
Den volynsk-tjeckoslovakiske mannen från Sovjetunionen.
Er make.
Och från avlyssningen av er fars lägenhet...
...visste jag att ni tyckte om Prokofjev.
Så han skulle göra gott intryck på er om han gav er Prokofjev.
Dessutom tyckte jag om verkets titel.
Inte ens jag vet er makes riktiga namn.
Jag försåg honom med falskt namn, och en par andra också.
Med en täckmantel, om ni så vill.
För att ge honom en trovärdig livshistoria.
Jag valde till och med ut hans fru.
En välkänd dissidents dotter.
Det ser bra ut på meritlistan.
En sån person framstår som trovärdig i väst -
- i synnerhet efter revolutionen.
Han går en stor framtid till mötes, denne okände pojke.
Jag tror inte på er.
Ni får tro vad ni vill, kära ni.
Ni kom till mig, inte tvärtom.
Jag struntar i er bägge.
Om jag utnämns till minister och går tillbaka till er -
- kräver jag garantier för att Marie inte råkar illa ut.
Det är upp till er.
Hon lät sig luras i tolv år. Kanske kan det fortsätta så?
- Lät sig luras? Hon litade på mig. - Se då till att behålla tilliten.
Om hon börjar tvivla har du problem.
Och dina problem är våra problem. Och vi löser våra problem.
Du kan gå nu.
Glöm frun, jag litar inte på honom.
Han sitter snart i regeringen. Det är det enda viktiga nu.
Och det är viktigt även för honom, även om han låtsas som annat.
Alla pratar om honom, och han vill att det förblir så.
Det här är vad han alltid har velat. Jag känner honom.
Kör hem mig, sen tar du tag i det.
Varför gifte du dig med honom om du visste att han är alkoholist?
Du har ju barn med honom!
Jag har barn, så livet är över. Man kan faktiskt börja om, mamma.
Herregud, hör du?
- Varsågod, skilj dig, då! - Äntligen är vi överens om nåt.
Snälla, säg nåt till henne.
Hana...
Förlåt.
Jag hade tänkt ha det till bakningen, men det kan kvitta nu.
- Jag har aldrig sett dig gråta. - Inte det?
Jag har nog gråtit en miljon gånger, men i duschen där ingen hör.
Jag kan inte ens gråta längre.
Vad är det nu?
Jag berättar en annan gång, okej?
Nej, sitt kvar.
Det är till mig.
Jag skulle ha varit på konserten nu.
De började för länge sen. Var har du varit?
Jag kom bara för att få bekräftat att det är sant...
- ...innan jag ringer tidningarna. - Vad menar du?
Jag träffade överste Vlach.
- Va? - Jag vet allt, Viktor.
Eller vad du nu heter.
På sätt och vis hoppades jag nog att du skulle förneka det...
...och säga att gamlingen från StB har hittat på allting.
- Jag var bara nåt du skulle visa upp. - Det är inte sant.
Ja, det började som ett uppdrag, men det var bara i början.
Skulle jag ha låtsats i alla år?
Du måste väl veta att det är sant? Vi har varit tillsammans i tolv år.
Jag vet ingenting längre.
Jag vet bara att jag inte tänker vara med nån som ljugit för mig så.
Marie, vänta! Jag kan inte bara låta dig gå.
Om jag vore ensam om att betala ett pris här, låt gå...
Om du låter det här komma ut...
Även om du inte gör det utan bara lämnar mig -
- så ser de dig ändå som en risk.
De har folk som jag över hela östblocket.
De låter dig inte äventyra allt. Du vet för mycket.
De kommer att döda dig, förstår du?
Precis som de dödade Petr?
Va?
- Du är inblandad i det också. - Nej.
Jag svär. Tro på det, åtminstone.
Marie?
Vi kan lösa det här. Vi tänker ut nåt.
Nu får jag möjligheten, inflytandet.
Tillsammans spelar vi ut dem.
Jag vet inte ens vad du heter.
PRAG, VÅREN 1990
...att demokratin får fäste först med våra första fria val.
Och vi kan bara hoppas att medborgarna bekräftar -
- att kursen vi satte i november 1989 är den rätta för landet -
- med de reformer som jag avser att driva igenom -
- för att säkerställa att vårt land är fritt och framför allt oberoende.
- Tänker ni öppna StB:s arkiv? - Hoppas ni förbli minister?
Ursäkta, jag måste gå vidare.
I morgon klockan åtta.
Tack.
- Det är gott. - Det behöver nog mer salt.
Lite, kanske.
- Tänker du inte äta i dag heller? - Jag är inte hungrig.
- Eller känner du inte för det? - Både och.
Följer du med till konferensen i Paris?
Vad skulle jag göra där?
Göra mig sällskap, som min fru.
Du kunde shoppa lite.
Jag har allt jag behöver.
Översättning: Joakim Troué www.sdimedia.com